![](https://n1info.ba/wp-content/uploads/2024/07/25/1721946844-olimpijski-tim-bih-750x384.jpg)
Svečana ceremonija otvaranja Ljetnih Olimpijskih igara 2024 u Parizu na programu je večeras u 19:30, a Bosna i Hercegovina naći će se u skromnijem društvu država koje nemaju barem dvocifren broj predstavnika na Igrama. Boje naše zemlje od 26. jula do 11. augusta branit će svega pet sportista.
Guam, Aruba i Vanautu više predstavnika od Bosne i Hercegovine
Lana Pudar i Jovan Lekić takmičit će se u plivanju, Larisa Cerić i Aleksandra Samardžić u džudou, a Mesud Pezer borit će se u atletici, tačnije bacanju kugle.
Što se tiče zemalja regija Srbije će imati najviše takmičara – čak 112. Slovenci će biti u timu od 90 predstavnika, Hrvatska ima 73, Crna Gora 19, Kosovo 9, Albanija 8, a Sjeverna Makedonija 7. Dakle, svi više od Bosne i Hercegovine.
“Mislim da smo dotakli dno”, kaže Amel Mekić, nekadašnji džudista koji je tri puta učestvovao na Olimpijskim igrama, a danas je u Vijeću za sport, najvišeg savjetodavnog tijela Ministarstva civilnih poslova Bosne i Hercegovine.
“Vijeće za sport ima važnu ulogu u pružanju stručnih mišljenja o Strategiji razvoja sporta u BiH, Programu razvoja sporta, godišnjim planovima i finansijskim potrebama sporta. Nadležno je za raspravu o važnim pitanjima u sportu, te za predlaganje i poticanje donošenja mjera koje će unaprijediti sport”, navodi se na zvaničnim stranicama ministarstva civilnih poslova BIH. Pitali smo Mekića, može li BiH napraviti napredak i da li Vijeće ima neki plan za budućnost i progres.
“Kad pitate ko je krivac? Prvo loše politike. Pokušavali smo, napravili smo kategorizaciju sportista, imamo dobru strategiju, u pripremi je Zakon o sportu na državnom nivou, ali članovi koji dolaze ispred naroda S komponente, zadnja instrukcija je bila da ne smiju ništa, dok ne dobiju saglasnost Narodne Skupštine Republike Srpske”.
Mekić dalje navodi i prasku usmjeravanja perspektivnih sportista koji su rođeni u BiH, da nastupaju za susjednu Hrvatsku i Srbiju.
“Moram prvo pohvaliti i reći za plivača Jovana Lekića svaka čast, zbog politike koja se vodi u Republici Srpskoj. Oni sve koji mogu napraviti veliki sportski rezultat usmjeravaju prema Srbiji. Isto se događa sa H komponentom”, tvrdi Mekić.
Igre u Parizu pohodit će predstavnici iz 206 zemalja širom svijeta, a naša domovina nalazi se u društvu 98 država, koje nemaju dvocifreni broj sportista.
Afganistan, Aruba, Bermuda, Bocvana, Burkina Faso, Burundi, El Salvador, Eriterija, Gambija, Guam, Grenada, Madagaskar, Mauricijus, Mozambik, Nepal, Mozambik, Nikaragva, Pakistan, Papua Nova Gvineja, Ruanda, Samoa, Šri Lanka, Sirija, Tanzanija, Tadžikistan, Vanautu i Zimbabve, samo su neke od država, koje ove godine imaju više predstavnika nego Bosna i Hercegovina.
Sportski novinar sa dvije decenije iskustva Adis Hadžić, priča nam da s nestrpljenjem čeka spektakularna takmičenja u Parizu.
“Zašto se na Olimpijskim igrama svaki put ‘iznenadimo’, kada se na otvaranju zavijori zastava neke malo poznate zemlje, nekog ostrvca? Ove godine, najmanja od 206 učesnica je Nauru, ostrvska zemlja u Pacifiku, koja ima populaciju od 12.000 ljudi i u Pariz šalje jednog predstavnika. Predsjednik Naurua, David Adeang, veoma je ponosan i svjestan šta za njegovo ostrvce znači da u Pariz pošalju sprintera Jonaha Harrisa. Nauru je u Atini 2004. godine imao tri predstavnika, skoro kao mi ove godine. I tako 12.000 Nauručana svake četiri godine ima zadovoljstvo da na najvećoj sportskoj smotri na planeti vidi i svoju zastavu”, ističe sportski urednik Nove TV u BiH.
“Dakle, na Igrama, na kojima će učestvovati oko 10.500 sportista, u 45 takmičenja i 32 sporta, mi imamo samo pet. Zašto samo pet ili da li je to samo? Da je zavisilo od brige i podrške vlasti onda vjerovatno ne bismo imali ni ovih pet, jer su svi oni u dobrom dijelu svoje karijere bili ili su još uvijek prepušteni sami sebi…”, navodi Hadžić.
Generalni sekretar Olimpijskog komiteta Bosne i Hercegovine Said Fazlagić, kaže za N1 iz Pariza uoči otvaranja da bi istinski želio veću delegaciju, ali mnogo je faktora, ističe, koji su uticali na konačan spisak.
“Naravno da smatram da nas je malo. Treba da nas bude 50 ili 100. Olimpijski komitet je udruženja građana, nema budžetska sredstva koja može nekome podijeliti. Moramo aplicirati na projekte. Zbog čega to radimo? Kako bismo prikupili sredstva i podijelili sportistima. Najbolja stvar je da pogledate devet zaključaka Olimpijskog komiteta, gdje je naznačeno koje su najveće boljke sa aspekta finansiranja. Prvo uvećati finansije na 1% svih budžeta. I to podijeliti svrsishodno kroz kriterije. Najboljima u državi. Od 14, 16, 18 godina i naravno seniorima. Napraviti projekte za one koji se sada bore olimpijce. Oni se sada bore sa velesilama: Kinom, Amerikom, Rusijom, Francuskom i Njemačkom…”, tvrdi Fazlagić.
BiH na Ljetnim Olimpijskim igrama: Rolerkoster od Barcelone do Pariza
Ukoliko se pozabavimo statistikom, uvidjet ćemo sljedeće činjenice. Prvi nastup nezavisne Bosne i Hercegovine 1992. godine na Ljetnim Igrama, delegacija BiH imala je 10 predstavnika.
Četiri godine kasnije jedan sportista manje, a taj broj zadržao se i 2000. godine, kada je BiH predstavljalo također 9 takmičara.
Onda smo doživjeli blagi pad i 2008. godine u Peking, pod zastavom BiH otputovalo je svega pet sportista. Sljedeće takmičenje u London imali smo jednog sportistu više – 6.
Najviše predstavnika imali smo 2016. godine, kada je boje naše domovine branilo 11 sportista, a na prethodnim Igrama ponovo smo skoro prepolovili tim, kada su čast da predstavljaju svoju državu imali 7 sportista.
Čelnici Olimpijskog komitea Bosne i Hercegovine, tvrde da je sport u BiH talac politike, kojoj sport nije u interesu i nalazi se na margini. Ne postoji adekvatan sistem od najnižeg do najvišeg nivoa države.
“Imamo u Olimpijskim komitetu 24 projekta sa olimpijskom solidarnosti. Pet projekata sa Evropskom Unijom i pet na koje apliciramo. Mi smo timu od 12 do 13 sportista, koji su bili potencijalni kandidati za Olimpijske igre 2024. na osnovu rezultata, direktno na njihove račune transferirali 721 hiljada maraka. Toliko novca OK BiH dobio je od granta od Ministarstva civilnih poslova za čak proteklih 10 godina”, priča Fazlagić za N1 i kaže da je to samo jedan od razloga zašto imamo pet, a ne 40 predstavnika u Parizu ovog ljeta.
“Pa mi imamo 46 medalja iz prošlog sistema. Dakle, nismo se mi u BiH zaboravili baviti sportom, već smo taoci raznih politika, kojima sport nije bio u pravom planu. Onda što se ove milijarde okreću u igre na sportski rezultat, ne igre na sreću, da se to raspodjeli u fondove i da se usvoji strategija za sport. To je ono što trebamo”, mišljenja je generalni sekretar OK BiH.
Mekić također vidi rješenje u budućnosti, kako bi BiH dobila prvu olimpijsku medalju u historiju, da se perspektivnim sportistima omogući neograničen budžet, ali ponovo dolazimo do institucionalnih rješenja, koja se jako sporo implementiraju i nisu produktivna.
“Mogu početi od sebe, pa smo imali Tuku, Cerićku, pa sada naša Lana Pudar i Nedžad Husić. Sve su to rekao bih sportski ekstremi. Ako Vlade države i entiteta, nisu prepoznali te osobe, kao prioritete, te da im omoguće ‘no limit’ budžet, ne znam šta možemo onda očekivati i pričati”, objašnjava Amel Mekić.
Novinar Hadžić smatra da je sport na marginama svih državnih prioriteta.
“Doduše, da kojim slučajem postoji sport ili olimpijska norma u zaklinjanju na državne ili nacionalne tekovine, borbu, granice, grb, zastavu, himnu… Bosna i Hercegovina bi imala najveći broj predstavnika u Parizu i davno bi osvojila olimpijsku medalju. Na našu duboku žalost, MOK nikada nije pronašao razumijevanja za ove ‘naše sportiste i naše discipline’. Nije to ovjerio kao olimpijski sport, pa smo zapeli u prostoru i vremenu…A mogli su vala barem uzeti u razmatranje, pa i skakanje na trampolini je u porodici olimpijskih sportova. Baš nepravda, ali eto možemo gledati velike sportske događaje i komentarisati kako bi i šta to trebalo uraditi…”, kaže sarkastično.
Gdje je budućnost sporta i olimpizma u BiH?
Predstavnici krovne kuće bh. sporta (OK BiH), smatraju kako su današnji radovi u klubovima na “izdisaju i aparatima”. Zatim, loša stanja u savezima, poziciju koje nisu atraktivne, pozicije na kojima nema barem osnovnog novca za najosnovnije potrebe, nažalost nisu privlačne nikome.
“Konstantno morate da molite i kukate, za nešto što je državni interes, a to je predstavljanje države kroz sport. Tu se najkvalitetniji ljudi ne prijavljuju. Dok ne napravimo projekte od najnižeg do najvišeg nivoa. Dok se ne stvori politička volja, nema promjena”, kaže generalni sekretar Said Fazlagić, uz nadu da će Lana Pudar obradovati sve Bosance i Hercegovce i usrećiti ih prvom medaljom na Igrama. A, ko će nagraditi Lanu?
“Da li Lana Pudar zna šta je čeka ako osvoji medalju sada? U svim država se zna. Evo Vučić je rekao 200 hiljada dolara za zlato. U Hrvatskoj je napravljen pravilnik. Naravno da će i OK BiH nagraditi sportiste, ako nešto urade. Lakše je kad imate budžete, a ne kao mi što nemamo, pa onda moramo moliti da prikupimo i nekoga nagradimo”, pita se Fazlagić.
Nekadašnji džudista i olimpijac Amel Mekić, nadovezuje se na priču, uz apel da se mora omogućiti svima bavljenje sportom.
“Ne samo da se sportski centri prave u velikim gradovima, mora i u malim. Nikad ne znate gdje će se roditi veliki talenat. Moramo podići i trenerski kadar na veći nivou, raditi na selekciju djece u BiH. Možemo se recimo fokusirati na pet sportova i omogućiti ih svima dostupnim, te omogućiti kvalitetne trenere. Rješenja ima hiljadu, samo je pitanje kada će oni koji dobiju mogućnost da naprave progres, to i uraditi. To bi značilo više normi, više medalja i bolja promocija BiH”, zaključuje Mekić.
Da nije sve tako crno i da imamo svoje adute, iako nas je samo pet, priča nam za kraj novinar Adis Hadžić.
“Čekamo Lanu. ‘I BOSNA i HERCEGOVINA IMA PRVU OLIMPIJSKU MEDALJU”, imaće čast da kaže sportski novinar u našoj zemlji. A onda slijede slikanje, dočeci na aerodromu, doček u rodnom gradu. BAZEN? Nema. I niko ne zna kada će biti… Ma sretno svim našim olimpijcima Lani, Aleksandru, Larisi, Mesudu i Jovanu… Odoh gledati ‘Dream Team’, da ne razmišljam previše…”, kaže na Hadžić.
I tako, sportski centar svijeta od danas, pa do 11. augusta biće grad ljubavi, a sportisti iz cijelog svijeta proći će čamcima, duž rijeke Seine kroz srce Pariza. Vidjet ćemo spektakularno otvaranje, koje će prema procjenama trajati skoro četiri sata. I ne samo to. Biće ovo Igre koje će koštati Francuze čak 8,2 milijarde dolara, a i vratiće se veliki dio tog novca, jer u Francuskoj se očekuje 15 miliona turista. Prema podacima na internet pretraživačima cijene ulaznica za sportske događaje kreću u prosjeku od 24 do 980 eura. Za ceremoniju otvaranja najviše ćete platiti 2700 eura, a zatvaranje mnogo jeftinije 1600.
Neka igre počnu! Sretno Bosno i Hercegovine i svijete!
Program N1 televizije možete pratiti UŽIVO na ovom linku kao i putem aplikacija za Android|iPhone/iPad
Kakvo je tvoje mišljenje o ovome?
Budi prvi koji će ostaviti komentar!